Боротьба між лідерами наддержав виникає на основі наступного рівняння: США хочуть зберегти, своє панування в регіоні, де вони панують за підсумками Другої світової війни, Китай же прагне витіснити американців з життєво важливого для нього простору.
У листопаді 2017 року президенти Китаю та США зробили турне по країнах Південно-Східної Азії, а потім провели двосторонній саміт в Пекіні. Аналітики розцінили ці події як фактор зростаючого суперництва між двома державами за панування в світі.
США хочуть переозброїти своїх союзників і створити спільний фронт проти Китаю і Росії. Китай намірився прибрати американські війська подалі від своїх кордонів і створити навколо себе нейтральну зону.
Суперництво між США та Китаєм поки йде в економічній і комерційній сферах, але в будь-який момент може перерости у військове протистояння. Дві держави (при цьому не слід скидати з рахунків Росію) модернізують і нарощують військовий арсенал. У середньостроковій перспективі, якщо не вдасться домовитися про сфери впливу в Тихому океані, цілком ймовірно, що протиборство може перейти на наступний рівень, коли в справу вступає армія.
Посилення боєздатності і боєготовності НВАК в нову епоху надасть стратегічні гарантії для реалізації китайської мрії про велике відродження китайської нації, вказав він.
У свою чергу президент США Трамп, виступаючи в Японії перед військовослужбовцями на базі Йокота, заявив: «Ми пануємо в повітрі, ми пануємо в морі, ми пануємо на суші і в космосі. І не тому, що у нас найкраще обладнання, хоча це так. Але тому, що у нас є щось краще, ніж обладнання. У нас - найкращі люди ... Ваша відданість і компетенція роблять вас найбезстрашнішими силами в історії нашого світу». Президент США підкреслив, що країна «ніколи не схилиться, не поступиться, і не буде коливатися для захисту свого народу, своєї свободи. Ні диктатор, ні режим або держава не повинні недооцінювати рішучість США».
Путін на нараді з військових питань заявив, що російська армія і флот повинні володіти найсучаснішою зброєю, військовою та спеціальною технікою, яка при цьому враховує ймовірні зміни в стратегії і тактиці збройної боротьби майбутнього. На думку російського президента, всі великі підприємства Росії повинні бути готові збільшити обсяги виробництва військової продукції. Причому, це стосується не тільки державного сектора, але і приватного бізнесу.
«Якщо ми хочемо бути попереду, якщо ми хочемо перемагати, потрібно бути кращими», - сказав Верховний головнокомандувач Збройними Силам РФ.
Російське керівництво для посилення своєї присутності в Тихоокеанському регіоні в 2016 році прийняло рішення про будівництво військово-морської бази на острові Матуа в центрі Курильської гряди. На думку японських військових, вона стане сполучною ланкою між двома найбільшими військово-морськими базами у Владивостоці і на Камчатці.
Разом зі створенням бази ВМФ на Курильських островах військові планують організувати там мережу аеродромів. Таким чином, буде створена єдина система контролю над торговими шляхами від Японії до Полярного кола.
Росія також нарощує угруповання військ, яке буде знаходитися в Арктиці на постійній основі, щоб зміцнити в регіоні статус домінуючої держави. Російські військові завершують будівництво в Арктиці більше ста капітальних споруд. Геополітичне значення Арктики суттєво підвищується, і в основному це пов'язано з кліматичними змінами, які відкривають перспективу для масштабної економічної діяльності в регіоні.
Американський президент в ході свого Південно-Східного турне відвідав Японію, Південну Корею і Філіппіни, де розташована основна частина американських військових баз. Очевидно, що в разі військового конфлікту з Китаєм і Росією, США потрібна підтримка цих союзників. Ядерна програма Північної Кореї і протистояння світових держав дали можливість США обгрунтувати необхідність переозброєння Японії і Південної Кореї, які є найближчими стратегічними партнерами Сполучених Штатів після країн НАТО.
Слід зазначити, що тривала криза з КНДР стала для Південної Кореї приводом для відновлення робіт над власною програмою розробки балістичних ракет (яку на Заході, ніхто не коментує), подейкують навіть про створення ядерної зброї.
Використовуючи північнокорейську кризу, Японія заявила про наміри провести конституційну реформу і змінити 9-ту статтю основного документа, що закріплює відмову Токіо від війни і створення збройних сил.
Поки це питання знаходиться на стадії розгляду, але вже породжує підозри і ворожість серед країн Південно-Східної Азії. Особливо воно хворобливе для Китаю, який серйозно постраждав в роки японської окупації під час Другої світової війни. Пекін ніколи не погодиться на гегемонію Японії в Азіатсько-тихоокеанському регіоні.
Турне Трампа по Азіатсько-тихоокеанським країнам лише підлило масла у вогонь.
Під тиском США Сеул і Токіо підписали багатомільярдні контракти на закупівлю американської військової техніки та озброєння, спровокувавши новий витік конфронтації Китаю з Японією. Північнокорейська криза в порівнянні з японо-китайським військовим протистоянням видасться дитячою грою.
Трамп і Сі Цзіньпін майже в один і той же час відвідали В'єтнам, що межує з Китаєм. Конфлікт навколо островів у Південно-Китайському морі між Китаєм і В'єтнамом став черговим спалахом протистояння, яке триває століттями. Конкуренція між Китаєм і США підвищила геостратегічну значущість В'єтнаму, оскільки США мріють включити В'єтнам у свій антикитайський альянс, в той час як Китаю потрібна дружба з Ханоєм, щоб не дати можливість Вашингтону перетягнути на свою сторону в'єтнамців.
Голова КНР Сі Цзіньпін провів переговори з генеральним секретарем Центрального комітету компартії В'єтнаму Нгуєн Фу Чонг. Сторони домовилися оптимальним чином залагоджувати морські питання, просувати різні форми співпраці в морських справах, прагнути до підтримки миру і стабільності в Південно-Китайському морі.
Росія також прагне відновити тісні зв'язки з В'єтнамом і сподівається відновити у в'єтнамському порту Камрань військово-морської бази, яка там була за часів СРСР. Це дозволить Москві посилити свою присутність в цій частині Тихого океану. Китай до російської ініціативи ставиться з розумінням, але це йде врозріз з планами США.
З 10 по 11 листопада у в'єтнамському місті Дананге пройшов саміт Азіатсько-тихоокеанського економічного співробітництва (АТЕС), в роботі якого взяли участь Путін, Сі Цзіньпін і Трамп. АТЕС була створена в 1989 році. Тут проживає близько 40% світового населення, на них припадає приблизно 54% ВВП і 49% світової торгівлі.
Лідери РФ, Китаю і США своєю участю в роботі саміту хотіли продемонструвати, що Азіатсько-Тихоокеанський регіон стає найважливішою стратегічною територією і основним місцем світової перебудови.
Трамп з В'єтнаму попрямував на Філіппіни для участі в саміті Асоціації держав Південно-Східної Азії (АСЕАН). У той час як Сі Цзіньпін залишився з офіційним візитом у В'єтнамі, а на саміт АСЕАН поїхав китайський прем'єр-міністр Лі Кецян.
Кожен з них вирішував свою проблему. Для китайського лідера важливо було максимально розширити історичні зв'язки з Ханоєм, в той час як для Трампа першочергове завдання полягало в формуванні антикитайського фронту. За підсумками візиту голови КНР Сі Цзіньпіна в Ханой, підписані десятки контрактів на мільярдні суми.
Президент США поїхав геть. Провал поїздки Трампа був зумовлений його рішенням вийти з міжнародного торгового угоди про транстихоокеанське партнерство (ТТП), тим самим зменшивши вплив США перед партнерів по АТЕС.
Американський президент вважає, що багатосторонні торговельні угоди привели до невигідних для США дисбалансів в торгівлі. Трамп пропонує розвивати торгово-економічне співробітництво на основі двосторонніх відносин, а існуючі правила вільної торгівлі повинні бути відправлені на смітник.
Сі Цзіньпін пообіцяв взяти під захист глобалізацію і принципи свободи торгівлі. Америка схиляється до самоізоляції, в той час як Китай прагне до розширення свого впливу на світовій арені і вибирає для цього шлях економічного зростання.
Виступаючи на 25-й зустрічі лідерів економік АТЕС в Дананге, Сі Цзіньпін заявив: «Історія вчить нас, що розвиток за закритими дверима ні до чого не приведе, єдино правильним вибором є відкритість».
Керуючись цим принципом, Китай, країни АТЕС і АСЕАН домовилися подвоїти товарообіг з 500 мільярдів доларів у 2017 році до одного трильйона доларів в 2020 році.
Китай і країни АСЕАН в 2012 році підписали декларацію про міжнародну політику в Південно-Китайському морі, яка передбачала створення спільного Кодексу поведінки всіх залучених держав. У Манілі було офіційно оголошено про початок роботи над текстом Кодексу поведінки, що дозволить врегулювати суперечки за право володіння територіями і морем з усіма зацікавленими сторонами шляхом переговорів.
США, Китай і Росія використовують свої «козирні карти» для посилення своїх позицій на Далекому Сході, закладаючи тим самим основи майбутньої і останньої битви на Тихому океані.
Вона не буде виглядати такою, якою була в минулому столітті, і не буде залежати від могутності суперників.
Імператорська Японія займала територію в 378 тисяч квадратних кілометрів, а США - майже 9 мільйонів квадратних кілометрів. У США було багато нафти, Японії її катастрофічно не вистачало. США були найбільшою промисловою державою в світі, Японія - середньою державою. Японія вела бойові дії на фронті від Австралії до Кореї, США кинули всі свої сили на війну з Японією.
Китай є найбільшою за чисельністю населення країною світу і займає третє місце в світі по території. Китайська економіка стала другою економікою світу.
Китай і Росія - непереможний альянс. Нова битва на Тихому океані змінить світ і світоустрій на тлі старіючої Європи.
Наші інтереси:
Усвідомлюємо всю серйозність загрози. Не можна допустити посилення континентального блоку РФ-Китай.
Найголовнішою технологією нашого світу є технологія керованої молодості, або ж «вічного життя». Згідно з творами античних авторів, ця технологія була доступна народу гіперборіїв, який пережив Великий...
США, Китай, Росія: нова тихоокеанська битва
Категорія:
Світ:
Спецтема:
Боротьба між лідерами наддержав виникає на основі наступного рівняння: США хочуть зберегти, своє панування в регіоні, де вони панують за підсумками Другої світової війни, Китай же прагне витіснити американців з життєво важливого для нього простору.
sshakytay.jpg
У листопаді 2017 року президенти Китаю та США зробили турне по країнах Південно-Східної Азії, а потім провели двосторонній саміт в Пекіні. Аналітики розцінили ці події як фактор зростаючого суперництва між двома державами за панування в світі.
США хочуть переозброїти своїх союзників і створити спільний фронт проти Китаю і Росії. Китай намірився прибрати американські війська подалі від своїх кордонів і створити навколо себе нейтральну зону.
Суперництво між США та Китаєм поки йде в економічній і комерційній сферах, але в будь-який момент може перерости у військове протистояння. Дві держави (при цьому не слід скидати з рахунків Росію) модернізують і нарощують військовий арсенал. У середньостроковій перспективі, якщо не вдасться домовитися про сфери впливу в Тихому океані, цілком ймовірно, що протиборство може перейти на наступний рівень, коли в справу вступає армія.
Посилення боєздатності і боєготовності НВАК в нову епоху надасть стратегічні гарантії для реалізації китайської мрії про велике відродження китайської нації, вказав він.
У свою чергу президент США Трамп, виступаючи в Японії перед військовослужбовцями на базі Йокота, заявив: «Ми пануємо в повітрі, ми пануємо в морі, ми пануємо на суші і в космосі. І не тому, що у нас найкраще обладнання, хоча це так. Але тому, що у нас є щось краще, ніж обладнання. У нас - найкращі люди ... Ваша відданість і компетенція роблять вас найбезстрашнішими силами в історії нашого світу». Президент США підкреслив, що країна «ніколи не схилиться, не поступиться, і не буде коливатися для захисту свого народу, своєї свободи. Ні диктатор, ні режим або держава не повинні недооцінювати рішучість США».
Путін на нараді з військових питань заявив, що російська армія і флот повинні володіти найсучаснішою зброєю, військовою та спеціальною технікою, яка при цьому враховує ймовірні зміни в стратегії і тактиці збройної боротьби майбутнього. На думку російського президента, всі великі підприємства Росії повинні бути готові збільшити обсяги виробництва військової продукції. Причому, це стосується не тільки державного сектора, але і приватного бізнесу.
«Якщо ми хочемо бути попереду, якщо ми хочемо перемагати, потрібно бути кращими», - сказав Верховний головнокомандувач Збройними Силам РФ.
Російське керівництво для посилення своєї присутності в Тихоокеанському регіоні в 2016 році прийняло рішення про будівництво військово-морської бази на острові Матуа в центрі Курильської гряди. На думку японських військових, вона стане сполучною ланкою між двома найбільшими військово-морськими базами у Владивостоці і на Камчатці.
Разом зі створенням бази ВМФ на Курильських островах військові планують організувати там мережу аеродромів. Таким чином, буде створена єдина система контролю над торговими шляхами від Японії до Полярного кола.
Росія також нарощує угруповання військ, яке буде знаходитися в Арктиці на постійній основі, щоб зміцнити в регіоні статус домінуючої держави. Російські військові завершують будівництво в Арктиці більше ста капітальних споруд. Геополітичне значення Арктики суттєво підвищується, і в основному це пов'язано з кліматичними змінами, які відкривають перспективу для масштабної економічної діяльності в регіоні.
Американський президент в ході свого Південно-Східного турне відвідав Японію, Південну Корею і Філіппіни, де розташована основна частина американських військових баз. Очевидно, що в разі військового конфлікту з Китаєм і Росією, США потрібна підтримка цих союзників. Ядерна програма Північної Кореї і протистояння світових держав дали можливість США обгрунтувати необхідність переозброєння Японії і Південної Кореї, які є найближчими стратегічними партнерами Сполучених Штатів після країн НАТО.
Слід зазначити, що тривала криза з КНДР стала для Південної Кореї приводом для відновлення робіт над власною програмою розробки балістичних ракет (яку на Заході, ніхто не коментує), подейкують навіть про створення ядерної зброї.
Використовуючи північнокорейську кризу, Японія заявила про наміри провести конституційну реформу і змінити 9-ту статтю основного документа, що закріплює відмову Токіо від війни і створення збройних сил.
Поки це питання знаходиться на стадії розгляду, але вже породжує підозри і ворожість серед країн Південно-Східної Азії. Особливо воно хворобливе для Китаю, який серйозно постраждав в роки японської окупації під час Другої світової війни. Пекін ніколи не погодиться на гегемонію Японії в Азіатсько-тихоокеанському регіоні.
Турне Трампа по Азіатсько-тихоокеанським країнам лише підлило масла у вогонь.
Під тиском США Сеул і Токіо підписали багатомільярдні контракти на закупівлю американської військової техніки та озброєння, спровокувавши новий витік конфронтації Китаю з Японією. Північнокорейська криза в порівнянні з японо-китайським військовим протистоянням видасться дитячою грою.
Трамп і Сі Цзіньпін майже в один і той же час відвідали В'єтнам, що межує з Китаєм. Конфлікт навколо островів у Південно-Китайському морі між Китаєм і В'єтнамом став черговим спалахом протистояння, яке триває століттями. Конкуренція між Китаєм і США підвищила геостратегічну значущість В'єтнаму, оскільки США мріють включити В'єтнам у свій антикитайський альянс, в той час як Китаю потрібна дружба з Ханоєм, щоб не дати можливість Вашингтону перетягнути на свою сторону в'єтнамців.
Голова КНР Сі Цзіньпін провів переговори з генеральним секретарем Центрального комітету компартії В'єтнаму Нгуєн Фу Чонг. Сторони домовилися оптимальним чином залагоджувати морські питання, просувати різні форми співпраці в морських справах, прагнути до підтримки миру і стабільності в Південно-Китайському морі.
Росія також прагне відновити тісні зв'язки з В'єтнамом і сподівається відновити у в'єтнамському порту Камрань військово-морської бази, яка там була за часів СРСР. Це дозволить Москві посилити свою присутність в цій частині Тихого океану. Китай до російської ініціативи ставиться з розумінням, але це йде врозріз з планами США.
З 10 по 11 листопада у в'єтнамському місті Дананге пройшов саміт Азіатсько-тихоокеанського економічного співробітництва (АТЕС), в роботі якого взяли участь Путін, Сі Цзіньпін і Трамп. АТЕС була створена в 1989 році. Тут проживає близько 40% світового населення, на них припадає приблизно 54% ВВП і 49% світової торгівлі.
Лідери РФ, Китаю і США своєю участю в роботі саміту хотіли продемонструвати, що Азіатсько-Тихоокеанський регіон стає найважливішою стратегічною територією і основним місцем світової перебудови.
Трамп з В'єтнаму попрямував на Філіппіни для участі в саміті Асоціації держав Південно-Східної Азії (АСЕАН). У той час як Сі Цзіньпін залишився з офіційним візитом у В'єтнамі, а на саміт АСЕАН поїхав китайський прем'єр-міністр Лі Кецян.
Кожен з них вирішував свою проблему. Для китайського лідера важливо було максимально розширити історичні зв'язки з Ханоєм, в той час як для Трампа першочергове завдання полягало в формуванні антикитайського фронту. За підсумками візиту голови КНР Сі Цзіньпіна в Ханой, підписані десятки контрактів на мільярдні суми.
Президент США поїхав геть. Провал поїздки Трампа був зумовлений його рішенням вийти з міжнародного торгового угоди про транстихоокеанське партнерство (ТТП), тим самим зменшивши вплив США перед партнерів по АТЕС.
Американський президент вважає, що багатосторонні торговельні угоди привели до невигідних для США дисбалансів в торгівлі. Трамп пропонує розвивати торгово-економічне співробітництво на основі двосторонніх відносин, а існуючі правила вільної торгівлі повинні бути відправлені на смітник.
Сі Цзіньпін пообіцяв взяти під захист глобалізацію і принципи свободи торгівлі. Америка схиляється до самоізоляції, в той час як Китай прагне до розширення свого впливу на світовій арені і вибирає для цього шлях економічного зростання.
Виступаючи на 25-й зустрічі лідерів економік АТЕС в Дананге, Сі Цзіньпін заявив: «Історія вчить нас, що розвиток за закритими дверима ні до чого не приведе, єдино правильним вибором є відкритість».
Керуючись цим принципом, Китай, країни АТЕС і АСЕАН домовилися подвоїти товарообіг з 500 мільярдів доларів у 2017 році до одного трильйона доларів в 2020 році.
Китай і країни АСЕАН в 2012 році підписали декларацію про міжнародну політику в Південно-Китайському морі, яка передбачала створення спільного Кодексу поведінки всіх залучених держав. У Манілі було офіційно оголошено про початок роботи над текстом Кодексу поведінки, що дозволить врегулювати суперечки за право володіння територіями і морем з усіма зацікавленими сторонами шляхом переговорів.
США, Китай і Росія використовують свої «козирні карти» для посилення своїх позицій на Далекому Сході, закладаючи тим самим основи майбутньої і останньої битви на Тихому океані.
Вона не буде виглядати такою, якою була в минулому столітті, і не буде залежати від могутності суперників.
Імператорська Японія займала територію в 378 тисяч квадратних кілометрів, а США - майже 9 мільйонів квадратних кілометрів. У США було багато нафти, Японії її катастрофічно не вистачало. США були найбільшою промисловою державою в світі, Японія - середньою державою. Японія вела бойові дії на фронті від Австралії до Кореї, США кинули всі свої сили на війну з Японією.
Китай є найбільшою за чисельністю населення країною світу і займає третє місце в світі по території. Китайська економіка стала другою економікою світу.
Китай і Росія - непереможний альянс. Нова битва на Тихому океані змінить світ і світоустрій на тлі старіючої Європи.
Усвідомлюємо всю серйозність загрози. Не можна допустити посилення континентального блоку РФ-Китай.
Зверніть увагу
Засновник Гіперборії вічно юний Купало – Аполлон – Гермес – Ной: реконструкція міфу про перенародження світу